BELGIA JOULUKUUN 16. 1944
Maailman toisella puolella
Liittoutuneet nuijivat saksalaisia herkeämättömällä voimalla.
Emme odota Euroopan hiljentyvän talveksi.
Odotamme jatkavamme iskuja...
PÄÄMAJA PATALJOONA V JOUKOT
1944 joulukuu.
Olin kaukana etulinjasta ja sota oli minulle vieras.
Joukot, polttoainevarikot, vihollisyksiköt.
Ne olivat vain nuppineuloja kartalla.
Samppanjaa? Yritätkö hankkia lisäpisteitä?
Vain edistää sotaponnistuksia, Hart.
- Tom? - Herra?
Kapteeni tarvitsee kyydin 106:nteen. Etsisitkö hänelle ajajan?
- Minä voin viedä hänet. - Hassua. Luulinkin että sanoisit noin.
- Tänään ei ole paljon liikettä. - Ei näytä olevan. Kapteeni.
Ai, älkääkä unohtako. Halusitte lähettää vähän samppanjaa mukaan.
Niin. Kiitos että muistutit, Tom.
Kenraali varmaan ilahtuu siitä.
Herra.
...taistelevat nyt 500 kilometrin pituisella rintamalla
Pohjois-Ranskassa ja Saksassa.
10 viikon kuluessa maahannoususta Ranskaan viime kesäkuussa
Liittoutuneet olivat tuoneet manterelle yli kaksi miljoonaa miestä.
Tiedättekö mikä auttaisi tätä armeijaa? Lumen auraus.
Ja puoli miljoonaa gallonaa bensiiniä
ja yksikin tie, jota ei ole päällystetty hyppymiinoilla.
- Saksalaisilla S-miinoilla. - Kyllä, herra.
Teidän pitäisi joskus viettää yö rintamalla, luutnantti.
- Tiedän, herra. - Sehän ei tosin ole todennäköistä?
- Herra? - Everstin mukaan isänne on senaattori.
Joten te kai ette vietä kovin monta yötä poterossa, vai kuinka?
Ei siinä ole mitään häpeämistä. Sellainen isä on hieno.
- Minne matka, herra? - St Vithiin.
Pelkäänpä että menette väärään suuntaan. St Vith on länteen.
Olen aika varma, että St Vith on itään, kersantti. Suoraan eteenpäin.
Voinko katsoa tuota, herra?
Ajoin tämän reitin eilen, kersantti.
Pankaa kädet ylös.
Ylös.
Katso mitä laatikossa on.
Naulattu kiinni. Voi olla viiniä tai samppanjaa.
Sattuuko teihin paljonkin?
Luutnantti Thomas Hart.
Sarjanumero
1841287.
Kelpaisiko savuke?
Junanne on kahdeksan kilometrin marssin päässä.
Kengät jalassa saattaisitte tietenkin selvitäkin.
Luutnantti Thomas Hart.
Sarjanumero 1841287.
Kiitos, luutnantti. Mutta tiedämme molemmat, että olette paljon muutakin.
Näyttäkää polttoainevarikkojen sijainti.
Osoittakaa, niin voimme lopettaa tämän.
Tuokaa luutnantin univormu.
Vaatteenne palautetaan teille välittömästi.
Kun olette pukeutunut, juttelemme vielä kerran. Toivon, että viimeisen.
Hymyä, Joe. Sinun sotasi on ohi.
SOTAVANKEJA
Luutnantti. Tämä pitää kylmän kurissa.
Ei kiitos, sotamies. Pärjään kyllä.
Ette pärjää. Ottakaa tämä. Kunnes lämpenette.
Ottakaa se.
Hei, kapteeni, kertooko joku kotiväelle, että meidät on vangittu?
Saksalaiset antavat listan armeijalle, ja armeija ilmoittaa perheille.
Onko se vapaaehtoista?
Mitä tarkoitatte, luutnantti?
Voiko niitä pyytää olla ilmoittamatta?
Enpä usko.
Täytyy laittaa olkia sinne.
Olkia. Kenkiinne.
Paleltumien varalta.
Taas yksi orjaosasto, herra.
Hei, naiset. Seuraava kranaattierä, jonka teette, on sitten vain suutareita, joohan?
Kranaatit ei pum-pum.
Kapteeni. P-51 tulossa kohti.
- Omako? - Kaikki matalaksi.
Pysykää lattialla. Matalana.
- Kapteeni, miksi meitä ammutaan? - He eivät näe kattoa.
Irrottakaa veturi.
No niin, ovet auki. Kaikki.
Hart, auta heitä.
Menkää muille vaunuille. Auttakaa miehet ulos. Muodostetaan kirjaimia.
Kootkaa miehenne. Muodostetaan miehistä kirjaimia.
Hart. Vie tuo mies pois täältä. No niin miehet, riviin.
Kokoontukaa minusta lähtien.
Liikettä.
Muodostetaan kirjaimia.
No niin miehet. Takaisin riviin.
Älä perkele kuole käsiin. Voi Luoja.
Jestas.
No niin, katso vain minua. Katso minua.
- Paskat. - En ehtinyt hänen luokseen.
Olet kunnossa. Kaikki on hyvin.
Olkaa liikkumatta.
Rauhassa, poika.
Meitä käsketään marssimaan.
Kannattaisi ottaa hänen saappaansa, luutnantti.
Luutnantti. Ottakaa hänen saappaansa. Joko te tai joku saku saa ne.
Ottakaa ne, kun teillä on vielä jalat, mihin panna ne.
Ja sukat myös. Ei niistä ole hänelle apua.
Pysykää yhdessä. Kuusi rinnakkain.
No niin, tehdään kuten he käskevät.
Olen pahoillani.
STALAG VI A AUGSBURG, SAKSA
Jälleen kerran
minun on pakko muistuttaa teitä,
että pakeneminen ei ole urheilua.
Ajatelkaa sitä tältä kannalta.
Näillä venäläisillä on nyt mahdollisuus onnelliseen uuteen vuoteen.
Te teette kunniaa koirille, eversti.
Elukoille.
Minun maassani ei tehdä tuollaista erottelua, eversti.
He eivät tee sellaista erottelua.
He ovat liittolaisiamme, eversti.
Ai jaa, te ja liittolaisenne.
Minäpä kerron teistä ja liittolaisistanne.
Sotaministeriö on julkaissut luvut Ardenneille tehdystä hyökkäyksestämme.
200000 liittoutunutta kuoli tai vangittiin.
Kolmas armeijanne, Patton, pakenee.
Ja Wehrmacht voi vallata Pariisin uudelleen löytämällään polttoaineella,
ehkä jopa ajaa joukkonne takaisin mereen.
Täällä voi tulla vähän ahdasta tänä talvena.
Viekää heidät täikäsittelyyn.
Käänny ympäri, Joe. Joo, juuri noin. Käänny ympäri.
Ross? Hart?
Ross ja Hart?
Kapteeni Ross.
Majuri Clary.
- Luutnantti Hart. - Luutnantti.
Kuulusteluun, hyvät herrat. Upseerien maja. Vauhdilla.
...saksalaisten hyökkäys amerikkalaisia vastaan jatkuu yhä.
Koko rintama, noin 50 kilometriä Monschausta etelään, on liikkeellä.
Vastatoimiin ryhdytään...
Aski Chesterfieldsejä. Teen kaupat.
- Toki. - Tämä on suuri saksalaisponnistus.
Eräät Saksan armeijan parhaat yksiköt ovat mukana tässä iskussa.
Lepo, sotilas. Istukaa.
Kiitos, herra.
Kertokaapa, luutnantti, miksi ette ole kuollut?
Herra?
Ensin selviätte jeeppikolarista, sitten Hans ja Fritz vievät saappaanne.
Oliko teillä jäniksenkäpälä taskussa?
Kaksi hevosenkenkää ja nelilehtinen apila.
Niin sitä pitää.
Ja kannattaa muuten hillitä tuota leivänsyöntiä.
Ette ole syönyt mitään kiinteää aikoihin. En halua, että joudutte sairastupaan.
Enpä tiedä, herra.
Tekemäni marssin jälkeen sairastupa saattaa tuntua hotelli Waldorfilta.
Maha voi kutistua aika paljon 17 päivän aikana.
Eikö se kestänyt niin kauan? 17 päivää?
Kuusi päivää junassa, toiset kuusi marssissa.
Kauanko, Joe? Viisi päivää kuulusteluja?
Ei, herra.
Kolme päivää.
No, hillitkää silti.
Kyllä, herra. Kiitos.
Se, joka teitä kuulusteli. Eihän hänen nimensä ollut Schumann?
Ei, herra.
Lutz.
Schumann oli oikea mulkku.
Melkein katkaisi minut kahtia.
Rontti tulossa.
- Eivät kai jutustele paljon. - Joo, sitä alkaa arvostaa.
Savut, luutnantti?
Kelpaisiko savuke?
Taas, luutnantti, minun on kysyttävä.
Polttoainevarikot?
Kiitos.
Eli se kapteeni Lutz, hänkö tiesi paljon linnassa tapahtuvasta toiminnasta?
Hän tiesi kaiken, herra.
Polttoainevarikot? Joukkojen liikkeet?
Hän tiesi mitä olin syönyt aamiaiseksi silloin, kun minut vangittiin.
Osoittakaa, niin voimme lopettaa tämän.
Vain nimen, arvon, ja sarjanumeron.
Kelpaa kyllä. Voitte poistua, luutnantti.
Valitettavasti emme voi majoittaa teitä tänne. Täällä on täyttä.
Teidät on pantava parakki 27:ään.
Eikö parakki 27 ole värvätyille miehille?
On. Mutta kuten näkyy, saksalaiset ovat nykyään aika ahkeria.
Viihdytte siellä kyllä.
Kyllä, herra.
- Luutnantti. - Herra.
Osoittakaa.
Osoittakaa. Tai katselette jalantynkiä loppuikänne.
Hyvä.
Donny, pelaatko? Minä katson.
Pidättelehän vähän, Joe. Näyttää että kokonainen divisioona antautui juuri.
Kuka täällä on vastaava?
- No niin, montako niitä on jo? - Kolme kaunotarta, iso kiho.
Anteeksi. Etsin täällä vastuussa olevaa.
Kaikesta päätellen näyttää siltä, että Adolf Hitler.
Olen luutnantti Tom Hart.
Ei se mitään, kaverit.
Ylikersantti Vic Bedford. Hyvä tavata teidät.
- Niin teidätkin. - Tulitteko juuri Ardenneilta?
Joo. Eversti lähetti minut majoittumaan tänne. Upseerien parakit ovat täynnä.
Siinä tapauksessa, tervetuloa Rioon.
Toivottavasti sopii, herra, mutta meillä on vain keskipunkka.
Keskipunkka kelpaa.
- Veikkaan että poltatte Lucky Strikea. - Veikkaatte oikein.
Kelpaisiko ponu? Kilistettäisiin uutta vuotta.
Ei kiitos.
Enimmäkseen käyneitä rusinoita. Vähän tärpättiä mausteena.
- Ei kiitos. - Onko meillä ketään enää rintamalla?
- Miten menee, luutnantti? - Vartijat eivät puhu muusta.
- Mitä pirua tapahtui, herra? - Antakaa miehen olla. Hän tuli vasta.
Vartioikaa niitä hengellänne. Ne ovat täällä käteistä, etenkin vartijoille.
- Kiitos, ylikersantti. - Anteeksi vain hetkinen.
Kaverit. Kuunnelkaa.
Luutnantti Hart jää luoksemme joksikin aikaa.
Miehet.
Mitähän tuohon pokeripeliin tarvitaan?
- Uskon että keksimme jotain. - Hyvä.
Onko kengännumeronne noin 43?
Miksi? Onko noiden parakkien takana kauppa?
Eihän sitä tiedä.
Kuskaa sen päälle. Ei niitä muuten saa liikkeelle.
Onnellista uutta vuotta.
On 1945.
Onnellista uutta vuotta.
44 oli paras, mihin pystyin
näin lomien aikaan ja muuten.
Katsokaa tuon kaverin hymyä.
Sukatkin vielä. Nuo olisivat kelvanneet Hürtgenissä.
- Mitä, etkö pidä poterojalasta? - Toki.
Kun varpaankynnet mustuivat, se vain haittasi, ettei ollut sopivaa käsilaukkua.
Majuri Fussel.
- Miehet ojennukseen, majuri. - Selvä, herra.
Parakit, huomio.
Katsokaa. Noilla piruparoilla teetätetään nyt töitä kellon ympäri.
Näettekö tuon tehtaan pohjoistornin takana?
Saksalaiset tekevät pommeja aivan nenämme edessä.
Se on muka kenkätehdas. Vaan venäläisetpä vääntävät siellä kranaatteja.
Mikä piru tuo on?
- Ai, ne ovat lentäjiä. - Nekrutko lentävät nykyään?
332. hävittäjälaivue. Luin niistä Yank lehdestä.
Hitto soikoon. No, meilläpä on nyt nekru-upseereja.
Saatanan saku on oikeassa. Me varmaan häviämme tämän sodan.
...viisi, kuusi, seitsemän, kahdeksan.
Nosto.
Luutnantti.
Herra.
- Tästä näyttää tulevan hyvä näytös. - Niin näyttää.
Täällä pelataan isoista panoksista.
Mitä tarkoitatte?
Puolet leirin savuista on veikattu siitä, minne panette uudet miehet.
Minne heidät pitäisi mielestänne panna?
Minä antaisin heille majoitusteltan, herra.
Emme voi tehdä niin.
Ajattelin panna heidät 27:ään teidän seuraanne.
Ei, herra, eivätkö he pärjäisi paremmin upseerien parakissa?
He eivät vaikuta tarpeeksi, jotta kaksi upseeria lähtisi 22:sta.
En voi lähettää heitä ainoina upseereina värvättyjen miesten parakkiin.
Te olette 27:ssä. Tehän voitte pitää heitä silmällä.
Herra, olen yhä uusi parakissa. Minulla ei ole vielä paljon vaikutusta miehiin.
Teillä on raitoja olkapäillä, luutnantti.
Niiden pitäisi vaikuttaa tarpeeksi.
- Mitä sinulla on? Kerro. - Kakkospari.
- Maistuuko kanalta? - Ei. Madoilta.
- Niissä on proteiinia. Syö. - Katsotko?
- Mitä sinulla on? - Kolmospari.
Tänne pitää tehdä tilaa, kaverit. Tulkaa sisään.
Saimme kaksi vierasta lisää.
Vänrikit Lamar Archer ja Lincoln Scott.
Tehän pilailette, herra. Hekö asettuvat tänne?
Kaksi upseeria astui juuri parakkiin. Missä tervehdys viipyy?
Mikä tässä on ituna, herra? Täällä ollaan tupaten täynnä.
- Ei olla enää. Croutch? Krasner? - Niin, herra?
Siirrytte parakki 28:aan. Eversti haluaa teidät sinne ennen hiljaisuutta.
Rontti tulossa.
- Mitä te lensitte? - P-51 pommikoneiden saattajia.
Euroopassa on varmaan läjittäin kuolleita pommikonemiehistöjä.
Näettekö arvomerkit?
Ne eivät kelpuuta sinua valkoisten joukkoon, poika.
- Bedford. - Sanotte "vänrikki Poika". Tajuatteko?
Kutsu itseäsi miksi haluat. Olet silti minulle pelkkä nekru.
- En oikein kuullut, ylikersantti. - No niin. Nyt saa riittää.
Jotain sellaista, joohan? Ja pelaatte "stop and go" -kuvion. Onko selvä?
Valmiina. Menkää.
Tänne.
Siistiä, Johnny.
Valmiina? Menkää.
Tapporajan yli.
Vänrikki. Viitsisitkö noutaa sen, poika?
Tule, lähdetään.
Cromin? Tule tänne.
Pelaa tavallinen.
Minä menen.
- Siisti heitto, herra. - Cookie. Lisää leipiä.
Maali.
Paskat.
Kusiainen.
Kaikki liikkumatta.
- Miten paha? - Naarmu vain. Selviän kyllä.
- Oletko kunnossa? - Joo.
Joe, tänne näin.
Paskat heistä.
- Mene hoidattamaan tuo käsi. - Kyllä, herra.
Hei, Bedford. Savukkeita?
Olet tavallinen pankki, Vic.
- Miten käsi jaksaa? - Tulitteko tosiaan kysymään siitä?
En. Majuri Clary kertoi, että menitte tekemään hänelle valituksen.
- Joo. - Vänrikki Archerista ja Scottista.
Hän ottaa sen varmasti puheeksi Eisenhowerin kanssa heti kun ehtii.
He eivät kuulu tänne.
Kukaan ei kuulu tänne. Mutta eversti pani heidät tänne.
Joo. Toivotte takuulla nyt, että eversti olisi antanut teille
sen tyhjän punkan upseerien parakista, vai mitä, luutnantti?
Tämä ei ole mikään Waldorf. Eikö totta?
Tästä ei kehitetä ongelmaa. Tajuatteko?
Mitä teitte ennen sotaa?
Ammatiksenne.
Opiskelin lakia. Toista vuotta.
- Harvardissa? - Yalessa.
- Tapasitteko värillisiä? - Muutamia.
Jaa, no, minä hoitelin heidänlaisiaan.
Olin kaksi vuotta East St Louisin poliisissa ja tiedän mitä he ovat.
Joten ei perkele leikitä naapuria.
- Oletteko lopettanut, ylikersantti? - En ole lopettanut.
Mehän emme koskaan sopineet niiden saappaiden ja sukkien hinnasta?
Täällä voi olla yhtä kylmä kuin Korvatunturilla, mutta en ole Joulupukki.
Mitä haluatte?
Otan kellonne.
Tämä oli lahja isältäni.
Veikkaan, että isukilla on varaa ostaa teille uusi.
Saanko ostettua tällä vähän käytöstapoja, ylikersantti?
Tonneittain.
Voi, sehän oli hienoa.
Voi, pojat.
Ei taida olla häävi elokuva?
Meistä tuntuu, että meitä johdettiin harhaan, herra.
Vartijan mukaan täällä esitettäisiin Jesse Owensin elämä.
Tiedättehän, että voitte istua edessä kaikkien muiden kanssa.
Tämä kelpaa kyllä, herra.
Kukaan ei vaivaa teitä.
Sanoin, että tämä kelpaa, herra.
Menkää paikoillenne.
Parakit, huomio.
- Millainen oli? - Siisti, DW. 45 senttiä.
- Älä nyt, Joe. Ainakin 60 senttiä. - Hei, niin tai näin, ennätys on yhä minun.
- Ylös. - Kaikki ulos sängyistänne.
Ulos.
Asentoon punkan viereen. Nyt.
Kuka täällä on korkea-arvoisin?
Luutnantti Thomas Hart.
Yksi miehistänne oli yöllä ulkona leirin alueella, luutnantti.
Hänet nähtiin itäkentällä viemässä piikkiä yhdestä majoitusteltasta.
Miehennehän ovat tietoisia leirin
aseiden hallussapitoa ja piilottelua koskevista määräyksistä?
Majuri, kukaan ei ole lähtenyt parakista.
- Hetkinen. Mitä...? - Vaiti.
- Se on huijausta. Joku pani tuon... - Vaiti.
Kuulin kun menit ulos.
- Olisi pitänyt arvata. - Minne te viette hänet?
Esimerkkejä tarvitaan. Suhtaudumme vakavasti miestemme turvallisuuteen.
- Majuri. - Minne te viette hänet?
Mitä hän on tehnyt?
Lamar.
Tulta.
Minä perkele tapan sinut.
Perkele tapan sinut, Bedford. Panit sen piikin sinne.
- Varo suutasi, nekru. - Hän pani sen piikin sinne. Irti minusta.
- Lincoln, katso minua. - Irti minusta.
Voinko päästää sinut? Lincoln?
Se oli pikkurike, eversti. Mies ansaitsi 15 päivää eristyksessä.
- Ei teloitusta. - Hän yritti paeta.
Paskapuhetta. Raahasitte hänet ulos parakista lähes alasti.
Miehenne ampuivat hänet.
Hän ei yrittänyt karata
sen enempää kuin ne venäläisetkään, jotka hirtitte äskettäin. Oliko hän koira?
Alhaisempaa rotua?
Muistaakseni te amerikkalaiset käytätte tiettyä sanaa.
Mutta teidän maassannehan ei tehdä sellaista erottelua.
Ettekä tekään tee, siitä olen aivan varma.
Hän oli upseeri. Armeijan lentojoukkojen vänrikki.
Niin.
Siksihän te toivotitte hänet ja sen toisen tervetulleeksi parakkiinne.
Katsokaapa tuota, eversti. Meillä oli oikeus kuulustella miestä
vaarallisen aseen kätkemisestä.
Silläkin miehellä oli oikeuksia. Geneven sopimus kieltää nimenomaan...
Vilkaiskaapa ympärillenne, eversti.
Tämä ei ole Geneve.
- Minne te menette? - Tarkistamaan mieheni.
Saatte tietysti tehdä niin.
Sillä välin pistäydyn parakissanne
kuuntelemassa, mitä BBC esittää tänä iltana.
"Rontti tulossa."
Nyt,
menkää katsomaan miehiänne, eversti.
Hyvää yötä.
Suokaa anteeksi, kapteeni.
Miten Scott jaksaa?
Hankala sanoa. Hän ei puhu paljon.
Hän kysyi ruumiista. Ja henkilökohtaisista tavaroista.
Nimilaatoista.
- Anna mennä. - Ammu se.
- Tulkaa, pojat. - Joo.
- Miltä se maistuu, jurpo? - Varovasti, Bedford.
Kannustat nekrua. Peräsin on maalattu punaiseksi.
Hän on 99:nnestä. Suoraan Tuskegeesta, poika.
Tyhjentäkää parakki.
- Tulkaa. Vedetään hänet pois. - Vetäkää hänet sieltä.
Teatteri. Menkää teatterin päätyyn.
Viekää hänet lääkäriin, heti.
Tulkaa. Tarvitsen tänne miehiä.
- Sammuttakaa tämä. Tulkaa. - Tulkaa.
Menkää päätyyn. Lähdetään.
Tarvitaan lisää ämpäreitä. Äkkiä. Tulkaa.
Tulkaa.
Lähdetään.
- Siirrä se tänne kulman taa. - Kyllä, herra.
Tiedättekö missä en olisi halunnut käydä?
- Missä? - Hemmetin Waldorfissa.
Ei se ole henkilökohtaista. Hän ei vain siedä valehtelua.
- En valehdellut hänelle. - ÄIkää.
Veditte itsenne hirteen heti, kun hän kuulusteli teitä.
Se Lutz, joka pantiin kimppuunne? Ensimmäisen tason kuulustelija.
Hän kuulusteli myös McNamaraa.
Kun mies ei suostu puhumaan, he potkivat häntä portaita ylöspäin.
Toiselle, kolmannelle tasolle. Siihen kuluu viikkoja.
Hän oli siellä kuukauden. Ainoa, jonka te näitte, oli Lutz.
Ja hän sylkäisi teidät ulos kolmessa päivässä.
- Kerroin vain nimeni, arvoni... - Katsokaas, eversti ei ole kuin me.
West Pointista neljännessä polvessa. Hänet kasvatettiin tällä.
Joten tällainen paska, kun nuorempi upseeri paljastuu valehtelemasta...
Muistuttaa häntä siitä, miten kaukana hän on oikeasta sodasta.
Jota hänen pitäisi taistella.
Tajuatteko?
- Lopettakaa. - Mitä helvettiä hän touhuaa?
- Mitä sinä teet, vänrikki? - Jumalauta, Lincoln.
Meidän olisi pitänyt myydä lippuja tähän näytökseen.
Halt, Kriegie. Kädet ylös. Seis.
Liikettä.
Kaksi miestänne on kuollut kahdessa päivässä.
Näyttää, että olette menettänyt komppanianne hallinnan.
Annetaanko vänrikki Scottille mahdollisuus oikeudenkäyntiin?
Majuri Fussel näki hänet ruumiin päällä. Minusta oikeudenkäynti on käyty.
Vanki, jota syytetään rikoksesta toista vastaan, pääsee oikeuteen.
Jos poika vangittaisiin Alabamassa, oikeudenkäyntiä ei tarvittaisi.
Eikö niin olekin?
Joo, ehkä olet oikeassa, eversti.
Ehkä pitäisi unohtaa oikeudenkäynti. Kiskotaan hänet ulos
ja ammutaan rintaan kaksi reikää kuten vänrikki Archerille.
Oikeudenkäynti.
Sotaoikeus,
kuten amerikkalaisissa elokuvissa?
Niinkö?
Niin, vähän sinnepäin.
Siitähän tulee hauskaa.
Joo.
Hyvä on, eversti.
Saatte käydä sen täällä teatterissanne.
Viekää hänet pois.
Eversti, mieheni ovat teatterissa joka päivä.
Haluaisimme pystyttää majoitusteltan tarkoitusta varten.
Ei. Teatterinne kelpaa hyvin. Saatte loppuviikon oikeudenkäyntiinne.
Rangaistus on kuolema. Oikeudenkäynti kestää kauemmin.
1000 amerikkalaista sotavankia saapuu Ardenneilta viikonlopun aikana,
- ja panen heidät teatteriinne. - Eversti, selitin juuri...
Eversti.
Lauantaina teatterinne kuuluu minulle.
Viekää kuollut ruumishuoneelle.
Odottakaa. Eversti.
Tämä on murhapaikka.
- Anteeksi, luutnantti? - Sanoin, että tämä on murhapaikka.
Ruumis ja kaikki sen ympärillä on nyt todistusaineistoa.
Tämä alue pitää sulkea, kunnes kaikki on valokuvattu.
Tietysti.
Jättäkää kaikki paikalleen.
Nimitän teidät vänrikki Scottin asianajajaksi.
- Herra, en ole asianajaja. - Kuulostitte siltä hetki sitten.
Voin olla tärkeä todistaja. Kuulin siis, kun vänrikki meni ulos.
Vänrikki tarvitsee apuamme. Olen nimittänyt teidät asianajajaksi.
Ymmärrättekö?
- Kyllä, herra. - Voitte poistua, luutnantti.
Herra.
Ja se kaveri, joka syyttää minua, se kapteeni Sisk.
Onko hän oikea lakimies?
- On. - Sehän kuulostaakin oikealta.
Meidän on kai saatava tämä juttu näyttämään tappelulta. Siinä kaikki.
Tappelulta, joka riistäytyi käsistä.
Teidän pitäisi kysyä ensin, teinkö sen.
Kuulkaa, tulin tänne tappamaan natseja.
Jos haluaisin tappaa olkihattuja, olisin jäänyt Maconiin.
- Fussel tunnisti sinut ruumiin päältä. - Fussel on natsi.
Ei. Fussel on silminnäkijä.
Ja hän yksin riittää hirttämään sinut.
Sanon vain, että jos se oli tappelu, joka riistäytyi käsistä, se ei ole murha.
Se on tappo. Ymmärrätkö sen?
Voi pojat.
Voinko antaa teille potkut?
- Kuule nyt, Scott, yritän vain... - Jos värillinen mies on oikeudessa,
ja valkoinen mies on murhattu,
tappoa ei ole olemassakaan.
Ettekö tiedä sitä?
Vai opetetaanko se vasta kolmantena vuonna oikeustieteellisessä?
Mitä te muuten odotitte minulta?
"K-Kyllä, pomo."
"Kiitos, pomo. Olette kovin kiltti."
Niinkö syyttä tuomittu värillinen toimii siellä, mistä te tulette?
- Kukaan ei tuomitse sinua syyttä. - Ainoa oikea lakimies syyttää minua,
ja minä saan teidät puolustamaan.
Eversti halusi niin.
Joo, mutta minua ei tuomita syyttä.
Parakit, hajaantukaa.
- Tavataan parakissa. - Kyllä, herra.
- No, luutnantti? - Tarvitsen muutamia esineitä, herra.
- Kenellä on Bedfordin tavarat? - Meillä.
Minun tarvitsee nähdä ne. Ja paikalta otetut valokuvat.
Ja tietysti hänen ruumiinsa.
Mitä Scott sanoi teille?
Herra?
Olitte hänen kanssaan koko päivän. Mitä hän kertoi teille?
- Olen pahoillani. En voi paljastaa. - Tietysti voitte.
Asianajajan ja asiakkaan etuoikeus.
Vain asianajajalla on sellainen etuoikeus.
Minulle tarvitsee kertoa kaikki, mitä Scott aikoo tunnustaa.
Herra, olette sotaoikeuden puheenjohtaja.
Miten voisin keskustella jutusta kanssanne?
Vihjailetteko, että pettäisin vänrikki Scottin?
Että kertoisin syyttäjälle hänen juttunsa yksityiskohdista?
En, herra.
Scott seurasi Bedfordia ulos yökäymälän kautta.
Jos hän kertoo sen, saksalaiset tietävät, miten pääsemme parakista ulos pimeällä.
Ja jokainen tämän leirin mies kärsisi siitä. Ymmärrättekö mistä puhun?
- Kyllä, herra. - Hyvä.
Scott tunnustaa, että hän meni ulos parakin kamiinan alla olevasta reiästä.
Ja te varmistatte, että se on selvää hänelle. Ymmärrämmekö toisiamme?
Ymmärrämme, herra.
Voitte poistua.
- Saanko puhua, herra? - Puhukaa vapaasti.
Scottista tämä on pelkkää näytöstä.
Hänen mielestään te tuomitsitte hänet heti, kun ruumis kaatui maahan.
Onko hän oikeassa?
Bedfordin lipas on parakissani.
Varmistan, että saatte sen.
Eihän hänessä ole paljon katsomista?
Tunsitteko hänet?
En, en henkilökohtaisesti.
Mutta vartijani kyllä näyttivät tuntevan.
Nämä ovat teille.
Kiitos.
Miten hyvin?
Vartijanne. Sanoitte, että he tunsivat hänet. Miten hyvin?
Teidän täytyy kysyä heiltä.
Tämäkin on uskoakseni teidän.
Löysimme sen hänen ranteestaan.
Mutta kaiverruksen ja uusien saappaittenne perusteella tein oletuksen.
Sitä on hieman vaikea kuvitella, eversti. Vartijoitanne kuulusteltavana.
Voin järjestää sen. Voin järjestää kaiken, mitä haluatte.
Tuntuu vain reilulta, kun everstinne heittää teidät susien ruoaksi.
- En ole varma, ymmärränkö teitä. - Todellako?
Yaleen ei ole tapana ottaa vajaamielisiä.
Ei ainakaan ollut silloin, kun minä opiskelin siellä.
Vuosikurssin -28 vanhin jäsen.
Opiskelijatoverini äänestivät minut kurssin ahkerimmaksi.
Mutta mehän voimme kertoilla juttuja joskus toiste?
Juuri nyt teidän on valmistauduttava oikeudenkäyntiin.
Se on vilpitön tarjous, luutnantti.
Miten tahansa voin auttaa.
Todellakin.
Missä tarkalleen olitte, majuri Fussel, kyseisenä yönä?
Kävelin tämän teatterin ja australialaisten leirin välistä aluetta.
- Mihin aikaan? - Ehkä kello yksi aamulla.
Ja voitteko kertoa oikeudelle, mitä näitte?
Schwarze vänrikki Scott polvistui ruumiin päälle.
Minusta näytti, että hän tarkisti, oliko mies kuollut.
- Puhalsin pilliin, ja hän alkoi juosta. - Mitä teitte seuraavaksi?
Olisin ampunut, mutta oli pimeää.
Ja hän on tumma.
- Miten hyvin tunsitte Bedfordin? - Hieman, luulisin.
- Teitte kauppaa hänen kanssaan. - "Kauppaa"?
Vaihtokauppaa. Savukkeita saapasparista. Suklaata varaosista.
En, en koskaan tehnyt niin.
Kriegie tekee kauppaa saksalaissotilaan kanssa? En nähnyt sellaista.
Saanko toistaa, mitä hän sanoi, kapteeni?
Saatte, sotamies.
Vänrikki Scott sanoi: "Tapan sinut. Perkele tapan sinut, Bedford."
Oletteko koskaan kuullut kenenkään muun uhkaavan sotilastoveria?
"Tapan sinut, jos kosket vielä savukkeisiini." Sellaista?
- Olen, herra. - Olette varmaan itsekin uhkaillut niin.
Olen kai.
Oletteko tappanut yhtään miehistä, joita uhkailitte sillä tavalla?
En, herra.
Mutta en ole värillinen. Pystyn hallitsemaan itseni.
Joten tekin kuulitte syytetyn uhkaukset kersantti Bedfordille?
Herra tuomari, koska tämä on neljäs todistaja, joka todistaa tästä asiasta,
jos puolustus myöntää, että syytetty uhkaili kersantti Bedfordia,
voimmeko lakata kuulemasta lisätodistajia asiasta?
Kersantti Webb kutsutaan rikoksen itsensä silminnäkijänä.
- Hänet mitä? - Onko näin, kersantti?
- On, herra. - Herra, se on valhe.
Herra tuomari, kersantti todistaa, että hän näki parakki 27:n ikkunan läpi,
kun Scott lähestyi Bedfordia teatterin ulkopuolella ja mursi tämän niskan.
Olin Webbin kanssa murhan tapahtuma- aikaan. Hän ei nähnyt mitään sellaista.
Enkö muka nähnyt. Ette tiedä mitä näin.
Herra, pyydän, että muistutatte silminnäkijää väärän valan seurauksista.
Hän pani kätensä Raamatulle ja vannoi puhuvansa totta.
- Vastalause, herra tuomari. - Istuutukaa, luutnantti.
- Hänen puolueellisuutensa... - Luutnantti.
Istuutukaa, olkaa hyvä.
Tulen perästä.
Webb? Olet valehteleva paskaläjä. Tiesitkö sen?
- Teidän kannattaa pitää huolta... - Tämä ei koske teitä, West. Eikä teitä.
- George S. Patton ilmestyi juuri. - Palaa parakkiin, korpraali.
Ota kaksi ystävääsi mukaan.
Ei se mitään.
Mistä oli kyse, Webb? Tänään oikeudessa?
Luuletko, että olet velkaa Vicille?
Miksi teitä vaivaa se lentävä mutakuono?
- Hän on sotilas. - Vic Bedford oli sotilas. Hän taisteli.
Hän oli rohkea. Mutta tehän ette tietäisikään sellaisesta, luutnantti?
Valehtelit siellä. Et nähnyt mitä tapahtui sen enempää kuin minäkään.
Minun ei tarvinnut.
- Minä tiedän. - Se ei riitä.
Se riittää McNamaralle.
Anteeksi siitä, mitä oikeudessa tapahtui, Lincoln. En ennakoinut sitä.
Oliko se ensi kerta, kun näitte miehen valehtelevan
käsi Raamatun päällä?
Olin kirjoittamassa kirjettä isälle. Hänelle pitäisi kai kertoa ensin.
Hän kuului 369. jalkaväkikomppaniaan edellisessä sodassa.
"Vanha viidestoista".
He olivat ensimmäiset neekerijoukot,
jotka menivät toimintaan Ranskaan.
Oliko isänne asevoimissa?
Isäni oli esikunnassa.
Hänenkin olkapäällään oli kahdeksan. Hänen isänsä varmisti sen.
Niin asiat hoidetaan meidän suvussamme.
Sepä harmi.
Sinun on valmisteltava lausunto.
Joo.
Luutnantti. Miten voitte?
Ette kovin hyvin, luulisin.
Tulkaa ylös.
Kärsitte aikamoisen löylytyksen tänään.
Sisällä on lämmin.
Luetteko Mark Twainia? Hieno kirjailija.
- Eversti, minun on valmisteltava. - Niin, tiedän.
Siksi halusin tavata teidät.
SOTAOIKEUSKÄSIKIRJA YHDYSVALTAIN ARMEIJA 1928
Pidämme kirjastossa kaikki Amerikan sotilaskäsikirjat.
Ajattelin, että tämä voisi olla teille erityisen hyödyllinen.
En voi hyväksyä tätä. Käytäntömme...
Luutnantti, ilman tätä asiakkaanne joutuu teloitusosaston eteen.
Olisiko se parempi?
Poikanne?
Kyllä.
Missä hän taistelee?
Ei taistele enää.
Venäjän rintamalla. Novgorodissa.
Hirveä paikka.
Olen pahoillani.
Taisin tappaa oman osuuteni englantilaisia ja ranskalaisia.
Ensimmäisessä sodassa.
Heilläkin oli isänsä.
Se on verboten, tiedättekö?
Neekerijatsi.
Nämä voivat olla ainoat sellaiset levyt koko Reichissa.
Mutta olen varsin kiintynyt niihin.
Mukava kuunnella lukiessa.
Aivan vajoaa muistoihin.
Istuutukaa.
Kiitos ajastanne, eversti.
Luutnantti.
Nauttikaa käsikirjasta.
Järjestys. Kapteeni Sisk, onko syyttäjä valmis kutsumaan seuraavan todistajan?
- Olemme, herra tuomari. - Pyydän oikeudelta anteeksi, herra.
- Niin, luutnantti? - Ennen kuin jatkamme, herra tuomari,
oikeus jätti ehkä huomioimatta muutamia menettelytapa-asioita eilen.
Viittaan Yhdysvaltain armeijan sotaoikeuksien käsikirjan
lukuun 12, kohtiin 57 ja 58.
Selittäkää asianne.
Näiden kohtien mukaan oikeuden täytyy kysyä syytetyltä,
haluaako hän jäävätä ketään oikeuden jäseniä,
ennen kuin syytetty vastaa mistään.
Eikö nyt ole vähän myöhä sellaiseen?
Siitä huolimatta vastaajalle on nimenomaan myönnetty tämä oikeus.
Hyvä on.
Haluaako syytetty jäävätä jonkun oikeuden jäsenen?
Haluamme, herra tuomari.
Teidät, herra.
Pyyntö evätään. Jatkakaa, kapteeni Sisk.
Herra, luvun 12 kohdan 58D mukaan
puolustus voi jäävätä yhden jäsenen, eikä se riipu oikeuden omasta päätöksestä.
- Pyyntö evätään, luutnantti. - Sitten oikeuden täytyy noudattaa kohtaa
58E, jonka mukaan puolustus saa jäävätä lautakunnan jäsenen,
jos jäsen on osoittanut puolueellisuutta syytettyä kohtaan.
- Oikeus ei ole puolueellinen. - Oikeus on osoittanut
ex parte - keskusteluissa ennen tätä kuulustelua
selviä ennakkoluuloja syytettyä, sekä hänen juttuaan
ja asianajajaansa vastaan, herra.
Hyvä on. Oikeus pitää lyhyen tauon asian harkitsemiseksi.
Luutnantti Hart? Voimmeko puhua hetken ulkona?
Herra?
Senkin hemmoteltu äpärä. Minulle ei kukaan naura.
- Etenkään hän. - Herra, yritän vain suojella asiakastani.
Asiakkaanne on menettämäisillään lakimiehensä, luutnantti.
- Herra? - Pykälä 32, oikeuden halveksinta.
Pykälä 70, tarkoituksellinen viive.
Minäkin tunnen sen kirjan. Etu- ja takaperin.
- Sitten tiedätte varmaan, että... - Turpa kiinni ja kuunnelkaa, luutnantti.
Ette ota enää mitään vastaan siltä komentajalta. Onko selvä?
Ette salli hänen osallistua tähän oikeudenkäyntiin. Onko selvä?
Ettekä enää ikinä astu hänen toimistoonsa ilman minun lupaani.
Ymmärrämmekö toisiamme?
...ja propaganda tulvi eetteriin, kun saksalaiset tiedottivat Strasbourgista.
Yhtenä hetkenä Himmler itse ilmoitti, että hän olisi Strasbourgissa
tammikuun 30:ntenä, natsien valtaannousun vuosipäivänä.
Seuraavana natsit väittivät, että kaksi uutta divisioonaa
etenee Strasbourgia kohti ja amerikkalaiset pakenevat Elsassista.
Mitä lähemmäs he pääsevät, sitä väkivaltaisemmiksi natsit tulevat,
ja sitä hunajaisemmiksi heidän lupauksensa.
Sisään. Istuutukaa.
...muuttuvat eduksemme. Olemme pysäyttäneet saksalaiset Moder-joelle.
He tulevat tietysti uudestaan, mutta kaupunki tietää nyt, että se...
- Juotavaa? - Toki.
Ehkä voitte auttaa minua ratkomaan BBC:n tämäniltaista koodattua lähetystä.
Enpä usko, että tarvitsette apuani, eversti.
Näyttää aika selvältä, mitä he sanovat.
Niin näyttää.
Tai ehkä se on vain propagandaa.
Voisiko olla niin?
Kansalaiset eivät voi tehdä paljon yksinkertaisilla aseillaan.
Mutta he uhmaavat, ja voittavat, toista sotaa.
Sotahaavat ovat outoja.
Mitä vanhemmaksi tulee,
sitä vähemmän niillä ylpeilee.
- Onko teillä toinen tällainen jossain? - Tietysti.
Hyvä. Voisimmekohan me kaksi kävellä leiristänne
ja käydä vanhanaikaisen kaksintaistelun?
Sehän olisi oikein sopivaa?
Mutta voitte toki keksiä fiksumman tavan päästä tästä leiristä ulos. Niinhän?
Luuletteko, että sota odottaa teitä?
Siitäkö on kyse, eversti?
Ei se odota.
Ne eivät koskaan odota.
Olette humalassa.
Joo.
Mutta näen asiat hyvin selkeästi.
Tiedättekö, joskus minusta tuntuu, että vänrikki Scott
olisi pärjännyt paremmin Alabamassa.
Lynkkaukset menevät ohi pari minuutissa.
Oikeudenkäyttö, josta hän kärsii täällä, on paljon julmempaa.
Siksikö annoitte luutnantti Hartille käsikirjan?
Yritin vain auttaa poikaa.
Hänellä on tarpeeksi huolehdittavaa huvittamatta teitäkin.
Kyllä.
Ja hänenhän on huolehdittava teistä?
Pysykää poissa meidän asioistamme.
Anteeksi, eversti,
mutta olette tuskin siinä asemassa, että voitte komennella.
Etenkään minua.
Toistaiseksi.
Ellette sitten luule, että tuo on propagandan putoilun ääntä.
Ideana oli seurata Bedfordia ja ottaa hänet kiinni.
Halusin kiskoa hänet parakin alle ja työntää hänen naamansa lokaan.
Mutta kun löysin hänet teatterin takaa, hän oli jo kuollut.
Hänen niskansa oli katkaistu. Sitten alkoi tapahtua.
Koirat, tiedättehän, "Kädet ylös", ja siinä sitä oltiin.
Vänrikki, levitittekö kasvoillenne tai käsiinne mitään ennen ulos menoa?
- Kenkävoidetta? Nokea? - En.
Puolustuksen todistusesine yksi.
Kuolleesta leirin ruumishuoneella otettuja valokuvia.
Oikeus huomatkoon mustat tahrat Bedfordin oikeassa poskessa ja leuassa.
Herra tuomari, mitä merkitystä tällä on?
Se osoittaa oikeudelle, että Vic Bedfordin tappaja oli valkoinen.
Haluaisin oikeuden luvan havaintoesityksen tekemiseen.
Haluaisin myös pyytää syyttäjää nousemaan.
Jatkakaa.
Bedfordin haavojen ja sen perusteella, ettei hänen kuultu huutavan apua,
meidän on oletettava, että hyökkääjä oli joko hänelle tuttu,
tai hänet tapettiin takaa päin, tällaisesta asennosta.
Sopisiko, että tartutte kasvoihini ja yritätte saada minua lopettamaan.
Tappajalla oli tietysti etunaan vipuvoima ja yllätys.
Joten niska katkesi ja Bedford kaatui.
Ja tahra hänen mukanaan. Myös hänen sormissaan. Kapteeni?
Haluaisin oikeuden huomaavan seuraavaa - Vic Bedfordin tappajalla
oli sellaista ainetta kasvoillaan murhayönä.
Josta syntyy kaksi kysymystä:
Ensiksi, miksi Lincoln Scott olisi tummentanut kasvonsa?
Näyttääkseen mustalta?
Toiseksi, jos hän olisikin, milloin hän pyyhki sen pois?
Seisoitte kasvotusten hänen kanssaan pidätyksen jälkeen. Kasvot olivat puhtaat.
Minusta on reilua päätellä, ettei Vic Bedfordin tappaja ollut vain valkoinen,
vaan hän odotti tämän teatterin takana
kasvot mustattuina, jotta vartijat eivät huomaisi häntä.
Ei muuta, herra tuomari.
Luutnantti, sanotte, että kersantti Bedford hiipi ulos
parakin kamiinan alla olevan irtonaisen laudan kautta.
Onko näin?
Kyllä, herra.
Ja te menitte samaa reittiä kyseisenä iltana hänen mentyään ulos?
Niin menin, herra.
- Mitä te löysitte sieltä? - Anteeksi, herra?
Mitä siellä maassa oli?
Lokaa, vai mitä?
Totesitte, että tarkoituksenanne oli painaa uhrin kasvot lokaan, kunnes hän
rukoilisi että lopetatte.
Joten siellä oli lokaa. Eikö totta, vänrikki?
- Oli kai. - Sekä kamiinasta varissutta nokea.
Joten on mahdollista, että Bedford, laskeuduttuaan nokisen aukon läpi
ja ryömittyään mahallaan parakin alla, missä oli märkää ja lokaista,
olisi voinut tulla esiin kasvot nokisina ja lokaisina.
Ei muuta, herra tuomari.
Kiitos, kapteeni Sisk. Voitte poistua aitiosta, vänrikki.
Vänrikki Scott?
Tiedättekö, miten kovasti meitä yritettiin häätää lentosotakoulusta? Värillisiä?
Todistuksenne on taltioitu, vänrikki. Voitte poistua.
Kokeita kokeiden jälkeen.
He yrittivät kaikkensa tehdäkseen
meistä kokkeja, autonkuljettajia, tai paskanluojia.
- Herra tuomari, tämä on tarpeetonta... - Mutta kieltäydyin häädöstä.
Kuten Archerkin. Vaikka oli miten hankalaa, me opiskelimme.
Olimme päättäneet, ettemme kuluttaisi sota-aikaa
- olemalla nekruja. - Tuo riittää. Istuutukaa.
Kaikella kunnialla, haluan käyttää oikeuttani ja puhutella tuomioistuinta.
Olen "istuutunut" siitä asti, kun tulin tänne.
Minun olisi pitänyt seisoa ja vastustaa, kun panitte meidät värvättyjen sekaan
ettekä majoittanut meitä kunnolla upseerin arvon mukaan.
Mutta ei se mitään.
Värilliset odottavat joutuvansa tekemään ylimääräistä armeijassa.
Archer tiesi sen. Me kaikki tiesimme.
Aivan Maconin ulkopuolella, josta minä olen kotoisin, on leiri.
Armeija lähettää saksalaiset sotavangit sinne.
Panee heidät poimimaan puuvillaa.
Outoa on se, että silloin tällöin näemme, kun he kävelevät kadulla,
menevät elokuviin, syövät ravintoloissa.
Mutta jos minä haluaisin niihin elokuviin, minun olisi istuttava parvella.
Eivätkä ne ravintolat hyväksyneet minua, edes univormu päällä.
Mutta saksalaiset sotavangit saivat istua siellä ja syödä.
Ja niin kävi varmaan ainakin puolelle Tuskegeen kavereista.
Mutta me vain muistutimme itseämme, että miten tahansa kävisikin,
kunhan hoidimme tehtävämme, se kaikki lopulta kannattaisi.
Koska sota loppuisi, ja voisimme mennä kotiin
ja kävellä vapaasti millä tahansa Amerikan kadulla,
päät pystyssä, miehinä.
Joten teimme niin. Hoidimme tehtävämme.
Palvelimme maatamme, herra.
Archer ja minä.
Ja se mitä annoitte tapahtua hänelle,
mitä sallitte tapahtua hänelle,
oli kammottavaa.
Ja niin on tämäkin.
Lepo, vänrikki.
Miten he kohtelevat sinua?
Eivät sen huonommin kuin parakkini miehet, herra.
- Voisin etsiä sinulle toisen huovan. - Ei, pärjään kyllä.
Tässä.
UUDEN TESTAMENTIN PSALMIT
PYHÄ MUISTO EV. WILLIAM A MCNAMARA
- Järjestykseen. - Ennen kuin jatkatte, herra tuomari,
puolustus ei ole lopettanut vielä. Haluaisin kutsua vielä yhden todistajan.
Puolustus kutsuu Oberst Werner Visserin.
- Onko tämä jotain pilaa, luutnantti? - Hän on tärkeä jutullemme, herra.
Ellei eversti sitten kieltäydy todistamasta.
Hän ei kieltäydy.
Eversti, kertokaa teidän ja Vic Bedfordin suhteen luonteesta.
Mielelläni. Minulla ei ollut suhdetta.
Entä vartijoillanne, eversti?
Majuri Fusselilla esimerkiksi. Tiesittekö hänen toimistaan Vic Bedfordin kanssa?
Yöllä? Hiljaisuuden jälkeen?
Se olisi mahdotonta tällä leirillä, luutnantti. Käytäntö kieltää sen.
Muistatteko keskustelun, jonka kävimme ruumishuoneella neljä päivää sitten?
Hämärästi.
Kysyin teiltä, tunsitteko Vic Bedfordin, ja sanoitte:
"En, mutta vartijani kyllä näyttävät."
- Ehkä. - Joten sanotte,
ettei yksikään vartija tehnyt kauppaa Vic Bedfordin kanssa, mutta hän hankki
saappaita, sukkia, tuoretta maitoa ja radion osia.
Eikö asia ole niin?
Luutnantti, istun täällä sotilaan kohteliaisuuden eleenä.
Jos aikomuksenne on esittää minut valehtelijana...
Ei, eversti. Aikomukseni on todeta, että Vic Bedford
onnistui luomaan suhteen majureihin Wirtz ja Fussel,
jotta he saisivat Lamar Archerin ansaan,
juonien heidän kanssaan telttapiikki- tapauksen, joka johti Archerin kuolemaan.
Vänrikki Archer ammuttiin, kun hän yritti paeta.
Ei, eversti. Vänrikki Archer teloitettiin
vastamaksuna tiedoista.
Archer kuoli.
Viiden minuutin päästä eversti Visser ja majuri Wirtz saapuivat parakki 22:een,
ja tuhosivat kätketyn radion, jota he olivat yrittäneet paikantaa kuukausia.
Voitteko kertoa oikeudelle mitään näistä esineistä?
Henkilöllisyyspapereita, valuuttaa. Mitä niistä?
Täydellisiä Saksassa tehtyjä papereita. Ja reichsmarkkoja.
2000 markkaa.
Reilusti tarpeeksi maan halki matkustamiseen.
Bedford piti noita punkkansa vieressä.
Kertokaa teidän ja Vic Bedfordin suhteen luonteesta.
Ei ollut suhdetta...
Onko teillä sitten aavistustakaan, miten hän sai nämä esineet, herra?
Jos ne eivät tulleet teiltä, eikä hän käynyt kauppaa vartijoiden kanssa...
Tosiasia on se, että Bedford kävi kauppaa teidän ja miestenne kanssa.
- Vastalause, herra tuomari. - Kun hän kuivui, tapatitte hänet.
Luutnantti Hart,
mielestäni yrititte loistavasti
todistaa, että tappaja oli mustannut kasvonsa noella.
Jos yksikään vartijoista, tai minä, haluaisimme tappaa jonkun vangeista,
tässä tapauksessa Vic Bedfordin,
meidän tarvitsisi tuskin mustata kasvojamme sitä varten.
Tarvitsisiko?
Liiku. Nurkkaan, Webb.
Kapteeni?
Näettekö?
Saksalaisten univormuja. Räjähteitä.
Kyllä, kapteeni. Minä näen.
Oikeudenkäyntihän ei liity mitenkään Lincoln Scottiin?
Ei.
Se piti tehdä niin.
Meiltä loppuu aika, Hart. Menetämme tämän teatterin huomenna.
Minäkö käännän Visserin ja vartijoiden huomion, kun puoli leiriä pakenee?
Niinkö, kapteeni?
Kysyn perkele väärältä mieheltä.
Olen juuri nähnyt tunnelin, eversti.
Tänne, luutnantti.
Kaikki tässä paikassa on valhetta. Kaikki.
Herra Jeesus.
Ensin hän kertoi saksalaisille radiosta.
Oli vain ajan kysymys, ennen kuin hän kertoisi heille tunnelista.
Te tapoitte Bedfordin.
Aivan oikein.
Ja jos kämmennätte tätä operaatiota millään lailla, tapan teidätkin.
Istutte siinä oikeussalissa, kun kapteeni Sisk venyttää oikeudenkäyntiä.
Tehkää millainen yhteenveto haluatte. Mutta siinä kaikki.
Kun lautakunta aloittaa pohdintansa, 35 miestä menee aidan alitse.
- Ja Lincoln Scott kuolee. - Se on sotaa.
- Sota on rintamalla. Emme ole siellä. - Puhukaa omasta puolestanne.
Tiedättehän ne venäläiset, jotka marssivat sisään ja ulos?
- Mihin he menevät? - Ammustehtaaseen.
Armeija luulee sitä kenkätehtaaksi, hitto vie.
Kuulkaa,
en halua nähdä Scottin kuolevan sen enempää kuin tekään.
Mutta jos yksi mies on uhrattava sen maalin tuhoamiseksi, niin täytyy käydä.
- Olen täysin samaa mieltä. - Hyvä.
Mutta mielestäni teidän pitäisi olla se yksi mies.
ÄIkää huoliko, esitän kyllä osani. Mutta oikeudenkäynnin lopussa
te kopautatte vasaraanne
ja nousette tunnustamaan murhan. Velvollisuutenne vaatii sen.
Paskat, Hart. Mitä perkelettä tietäisitte velvollisuudesta?
Nähdään oikeudessa, herra.
"Was ist los"? Minulla on parempi kysymys. Mitä siinä hiton keitossa oli?
20 miehellä on ruokamyrkytys.
Eversti. Huh.
Ette jaksa oikeudenkäyntiä, herra.
Olen kunnossa.
Mennäänpä.
Kokoonnumme aikataulun mukaan Appellin jälkeen.
Miehet ojennukseen.
Parakit. Huomio.
Järjestykseen, hyvät herrat.
Kapteeni Sisk,
onko syyttäjä valmis esittämään yhteenvetonsa?
Olemme, herra tuomari.
Hyvä on.
Anteeksi. Oikeus tarvitsee viiden minuutin tauon ennen yhteenvetoja.
Eversti?
Viedään hänet takaisin parakkiin. Hakekaa hänen takkinsa.
- Tarvitsette lepoa, herra. - Hyvä on. Tulkaa. Takaisin parakkeihin.
- Tarvitsemme lisäaikaa. Hän on sairas. - Sovimme viikon loppuun asti.
- Se on kohteliaisuuskysymys, eversti. - Sopimus loppuu tänään.
Meidän tarvitsee puhua.
Oletko hyvä pokerissa, Lincoln?
Tänään iltapäivällä tapahtuu pako.
Pako? Miten?
Tunnelia pitkin tuon palaneen teatterisiiven läpi.
Kun lautakunta harkitsee.
Tämä koko juttuko on ollut pilaa?
Kyllä.
Mutta Archer ja Bedford kuolivat oikeasti.
- Kuuluuko sekin tähän isoon pilaan? - Kuule, emme ehdi nyt.
Harkinnan aikana menet aidan alitse 35 muun miehen kanssa.
Meneekö McNamarakin?
Joo. McNamarakin.
Hassua. Kirjoitin juuri pojalleni.
Ja yritin selittää hänelle kirjeessä, mitä sana "kunnia" tarkoittaa.
Eikö olisikin hitonmoinen juttu?
Saada tietää, että oma isä auttoi 35 miestä pakoon tällaisesta paikasta.
- Eikö olisikin? - Sinäkin lähdet. Tajuatko?
En voi lähteä, Tommy.
Entä jos lautamiehistö tulee takaisin eikä vastaajan tuolissa istu kukaan.
- Se ei haittaa. Pääset ulos. - Sitten etsintä alkaa.
Eikä kellään niistä miehistä ole mitään mahdollisuutta.
- Lincoln, jos jäät, sinut tuomitaan. - Jos jään,
niillä miehillä on mahdollisuus.
Ja sinut teloitetaan.
- Lincoln, kuuntele minua. Ole kiltti. - Kaikki on hyvin, Tommy.
Kaikki on aivan kunnossa.
Kunhan hän saa tietää, mitä täällä tapahtui.
Kunhan joku voi kertoa hänelle.
Miten kauas pääsisin muutenkaan?
Värillinen mies juoksemassa Saksan maaseudun halki.
Minusta tulisi harjoitusmaali.
Se lähti jalosta ajatuksesta.
Että värilliset tulisivat taistelemaan.
Mutta kukaan lentojoukoissa ei miettinyt miten kävisi,
jos joku niistä Tuskegeen pojista ammuttaisiin alas.
Kukaan ei kysynyt mitä tapahtuisi, jos värillinen upseeri vangittaisiin
ja lähetettäisiin tällaiseen stalagiin.
Mutta Lincoln Scott ammuttiin alas, ja lähetettiin stalagiin.
Ja täällä häntä ei pelkästään pantu valkoisten värvättyjen miesten sekaan,
vaan majoitettiin heidän kanssaan. Ylikersantti Vic Bedfordin kaltaisten.
Bedford, oikea Bedford, oli meille tuntematon mies.
Vihaava, kostonhimoinen, ytimiään myöten rasisti.
Mies, joka ei voinut sulattaa asumista värillisten upseerien kanssa.
Joten hän kiusasi Scottia, rääkkäsi häntä, kieltäytyi tunnustamasta Scottin arvoa,
ja juonitteli tappamaan ainoan ystävän, joka Scottilla oli leirissä.
Siksi Scott seurasi Bedfordia ulos
kyseisenä iltana, hiipi hänen taakseen,
ja taittoi hänen niskansa.
Lautakunnan jäsenet, emme nauti vänrikki Scottin syyttämisestä.
Mutta kuolemantuomio vaatii, että unohdamme intohimot ja sympatiat
ja vihkiydymme ainoastaan totuuteen.
Se on tämä:
Scott tunnistettiin selvästi ja luotettavasti rikospaikalta.
Hänellä oli motiivi, tilaisuus, ja vihamielisyyttä uhria kohtaan,
minkä hänen oma lausuntonsakin vahvisti.
Lincoln Scott on upseeri.
Hän on sotilas.
Mutta hän on myös murhaaja.
Ensimmäisestä alokaspäivästä asti meihin on juntattu yhtä periaatetta.
Joskus yksi mies on uhrattava muiden miesten hyväksi.
Jonkun täytyy nousta ensimmäisenä rannalle, tai hypätä kranaatin päälle,
tai yllyttää vihollista tulittamaan suuntien saamiseksi kranaatinheittimille.
Vic Bedfordkin oppi sen periaatteen. Paitsi Vic oppi sen väärin päin.
Vic luuli, että joskus muutama sata täytyy uhrata yhden hyväksi.
Hänen. Vicin tunnussana oli oma etu.
Kerran hän teki kauppaa vangitsijoiden kanssa saadakseen osia radiota varten,
ansaiten komentavan upseerimme lojaliteetin.
Sitten Vic kertoi saksalaisille, mistä se radio löytyy,
Lamar Archerin murhaa vastaan.
Armeijassa on omat pelkurinsa.
Ja Vic Bedford kuului heihin.
Siinä on myös sankarinsa. Sotilaat kuten Lincoln Scott,
joka ei halunnut muuta kuin palvella maataan. Ja hän palveli.
Hän pudotti 9 saksalaishävittäjää. 30 lentotehtävää.
Kunnes yksi tehtävä pudotti hänet tänne. Stalag 6A:han.
Jossa Vic Bedford ja surkimukset, joita Bedford sanoi ystävikseen, väijyivät.
Scott oli maalitaulu heti, kun hän saapui tänne.
Hän koki loukkauksia ja uhkauksia.
Mutta hän ei kostanut.
Hän ei tappanut Vic Bedfordia.
Ei.
Joku ehti ennen häntä.
Se olisi voinut olla yksi monista.
Vartija, jonka mielestä Bedford oli petkuttanut häntä.
Toinen Kriegie, joka oli keksinyt Bedfordin petturuuden.
Jopa yksi upseereistamme rangaistuksena radiosta lavertelusta.
Joten tämä on siis uhrimme.
Rasisti.
Petturi.
Lavertelija.
Leirin jokaisen Kriegien vihollinen.
Kysymys on, kuka vihasi häntä tarpeeksi tappaakseen hänet?
Eversti.
Minä vihasin.
- Mitä te sanotte, luutnantti? - Minä tapoin Vic Bedfordin, herra.
Tulkaa, eversti. Tulkaa.
Haluan, jokaisen leirin miehen katsomaan
luutnantti Hartin teloitusta.
- Hyvin urheaa, ami. Hyvin urheaa. - Eversti, tällä miehellä on oikeuksia.
- Ei enää. - Tämän oikeuden on harkittava...
- Minä olen nyt oikeus. - Ulos. Vetäkää heidät ylös.
Ulos.
Miehiä puuttuu laskennasta.
Montako puuttuu?
Ensimmäisen laskennan mukaan 35.
Valmistelkaa teloitus.
McNamara ei ole parakissaan.
Haluan jokaisen, joka osallistui siihen sotaoikeuteen, pois rivistä.
- Eversti, vaadin... - Vaiti.
Pankaa heidät riviin teloitusta varten.
- Pankaa heidät riviin. Nyt. - Nämä miehet eivät tienneet, eversti.
Sepä lohduttaa. Kiitos. Pankaa heidät riviin.
- Te ensin. - Nämä miehet eivät tienneet.
- Te olette ensimmäinen. - Eversti, he eivät tienneet.
Ampukaa heidät kaikki. Tämä ensin.
Miehenne ovat siis sabotöörejäkin.
Eivät, eversti. He ovat vain sotilaita.
He seurasivat käskyjäni. Otan täyden vastuun.
Sehän jaloa.
Näyttää, että olette voittanut kaksintaistelumme, eversti.
En.
Me molemmat häviämme, emmekö vain?
Joo.
Ja nyt tahdotte antaa oman henkenne heidän hengestään?
Niin tahdon.
Hyvä on.
Hautasimme everstin merkittyyn hautaan leirin taakse.
Kolmen kuukauden päästä Saksan armeija antautui.
Stalagimme vapautettiin. Sota oli ohi.
Palasimme kotiin Amerikkaan, perheittemme luo,
jossa Lincoln Scott pääsi selittämään sanan "kunnia" pojalleen.
Kunnia ja rohkeus.
Velvollisuus. Uhraus.
Lincolnin poika oppi ymmärtämään ne sanat.
Kuten minäkin.